De la NATO pleci bucuros sau furios, dar niciodată fără de speranţe
De la NATO pleci bucuros sau furios, dar niciodată fără de speranţe
Nu în aceeaşi situaţie se află statele ex-iugoslave. Firesc, de vreme ce aici nu se exercită o presiune dominantă, ci aceste state sunt teritoriul de acţiune pentru mai multe influenţe externe. Aşa că, NATO a împărţit, de la Bucureşti, acestor ţări bucurie, furie sau generozitate aproape neaşteptată. A confirmat speranţe şi, în nici un caz nu a lăsat pe vreuna fără de nădejde.
Bogata Croaţie e cea dintâi vedetă (după cum, cea dintâi a aprins flacăra secesiunii iugoslave). Mica Macedonie a plecat mânioasă, dar demnă, împovărată de un refuz altfel previzibil (a fost sacrificată în urma exercitării de către Grecia a dreptului de veto), Muntenegru (atâta vreme liniştit în umbra Serbiei), Bosnia şi Herţegovina (veşnic cazan sub presiune) se vor înhăma la "dialog intensificat". Cât despre nuca tare numită Serbia, protejata de suflet a Rusiei, aceasta nu ţine să ceară ceva de la NATO. Dar i se va da, pentru că este dorită.
Şi mai este "cenuşăreasa" Albanie. N-am văzut la summit om mai fericit ca doctorul Sali Berisha, prim-ministru, fost preşedinte şi un statornic filo-american.
Dar din acest menuet, cu ce se alege gazda? Am rămas cu Marea Neagră. Nu orişice fel de mare, pe care care să te vânturi zor-nevoie cu vaporaşul. Ci o întindere de apă cu importanţă strategică recunoscută la cel mai înalt nivel. Stare subliniată cu satisfacţie de preşedintele Băsescu. Curios cum zilele astea s-au învârtit toate pe lângă Marea Neagră cea albastră. De fapt nu-i aşa curios, cât pe nisipul plajei de la Neptun s-au plimbat preşedintele-căpitan de cursă lungă şi preşedintele-texan, care se pregăteşte să descalece pentru o odihnă mai lungă. Sunt marginalii care plac publicului şi care lucrează în beneficiul gazdei.
După cum în folosul nostru ar putea să fie ultima zi a summitului, când va fi Consiliul NATO-Rusia. Este, evident o perspectivă optimistă. Dar va fi o zi incitantă. Doar vine însuşi Vladimir Putin. Care s-a lăsat aşteptat.Care are o apetenţă nesfârşită şi îndreptăţită de a juca tare. Care l-a ignorat neclintit pe Traian Băsescu, amfitrion, dar şi sâcâitor opozant al său.
Însă lumea mare nu se învârte după antipatiile preşedintelui unei ţări mici. La Bucureşti, NATO i-a dat ceva satisfacţii preşedintelui rus. Poate se va întâmpla să i se răspundă cu reciprocitate. Şi din aura unei probabile reciprocităţi să se lumineze şi ai noştri.
Comentarii
Nu există nici un comentariu.